I tidigare avsnitt:
- Var har du varit? - Jag vet inte.
- Vad har hänt med dig? - Jag dog och kom tillbaka.
Vi passerade just Caleb.
- Hur vet du det? - Jag känner honom.
- Är det normalt? - Ja, så vitt jag vet.
Hon vet att barnet är mitt. Vår relation är viktigast, Janine.
Jag tror att vi övervakas.
Förlåt.
Håll ett öga på dem och rapportera till oss.
- Vad har ni gjort med mig? - Vet du inte?
- Jacob! Vad gör du? - Inget.
Hjälp mig att torka utemöblerna. De är smutsiga.
Min mamma och pappa är gamla nu, eller hur?
De är äldre än vad du och jag minns dem.
Kommer de att dö snart?
Det är inte säkert. Döden är lurig. Den kommer när den kommer.
De kanske kommer tillbaka när de dör. Vi gjorde ju det.
Jag ska åka till fabriken idag. Vill du följa med?
Fabriken är stängd.
- Stängd? Vad menar du? - Ingen jobbar där längre.
- När hände det? - För länge sen, sa pappa.
Mamma är vaken. Jag fixar lite frukost.
- Hej. - Hej.
- Är allt okej? - Ja.
- Vad hände? - Jag kommer att stanna ett tag.
Varför?
- Nytt uppdrag. - Vadå för uppdrag?
Jag har en ny chef och är ansvarig för återvändarna.
- Ska jag hjälpa dig med bagaget? - Nej, jag vill hitta något eget.
Jag kom bara förbi för att säga att jag stannar ett tag.
Okej.
Ett ögonblick.
- Hallå? - God morgon, agent Bellamy.
- Går det bra? - Ja.
- Tänker du bo hos dr Langston? - Övervakar du mig?
Du har väl förstått din nya roll?
Håll ett öga på återvändarna i Arcadia.
Rapportera till mig om fler dyker upp.
- Ska jag göra något mer? - Inte nödvändigtvis.
Vad händer med de nyanlända? För du bort dem?
Inte om någon tar hand om dem.
Sheriff Langston känner till vår verksamhet och hjälper gärna till.
Tänker du berätta vem du är? Vem du jobbar för?
Jag är den som har ansvaret för det här.
- Tom? - Hej.
- Jag tänker leta efter en lägenhet. - Hade vi inte bestämt...
Jag kan inte bo i ett hus fullt med din frus saker.
Jag vet att det är jobbigt, men det är inte säkert för dig att bo själv.
Om något skulle hända dig...
- Du har en fru, Tom. - Vi har inte gjort något fel.
- Har du pratat med henne? - Hon vill inte prata med mig.
Viktigast av allt är att du och bebisen mår bra.
Allt annat ordnar sig.
- Sheriffen. - Agent Bellamy.
Jag hörde att du är underrättad.
- Jag vet varför du är här. Följ mig. - Vem har du pratat med?
- Någon regeringskvinna. - Vad sa hon?
"Lyd order eller så blir stan en polisstat."
Med tanke på förra veckan, så tror jag henne.
Du är ansvarig för allt som rör återvändarna.
Jag ska förse dig med allt du behöver.
Här är allt du behöver.
Okej, tack. Jag ska göra mitt bästa.
Hur känns det att vara en tjallare åt regeringen?
Det är antingen jag eller någon som skiter i den här stan.
Sheriffen? Jag fick ett samtal från gamlingen Miller.
Han säger att några hästfiltar har stulits
och att någon verkar bo i en jägarstuga i skogen.
Calebs jägarstuga ligger där.
- Tror du att han är tillbaka? - Han har kanske inte dödat klart än.
Det är inte som du tror. Jag och Maggie...
Jag vill inte höra ett ord från dig om min dotter.
Säg inte hennes namn eller tänk på henne när jag är i närheten.
Förlåt, men jag tänkte just på henne.
- Spelar Lucille fortfarande? - Inte sen Jacob kom tillbaka.
Hon har en liten pojke att ta hand om nu.
- Han sa att fabriken är stängd. - Ja.
- Vad hände? - När Jacob dog, överlät jag den.
- Sålde du den? - Nej.
- Jag överlät den till Jake Turner. - Turner?
Det var bäst så. Jag klarade inte av att driva den.
Jag trodde att jag skulle ta över den igen.
- Men det blev inte så. - Jag förstår.
Jag fick ett samtal från agent Bellamy.
Han vill att du undersöker dig. Vi vill veta om du är frisk.
- Ska jag uppsöka en doktor? - Inte vilken doktor som helst.
Maggie.
Har inte Fred sagt något?
Barbara var gravid när du blev sjuk. Maggie är ditt barnbarn.
Klart.
Han är bra fräck som återvänder efter det han gjorde.
Kan han återvända två gånger?
Rachel kom tillbaka en andra gång.
Rachel kropp försvann inte från en fängelsecell.
Vad gör vi nu?
Carl håller ett öga på stället. Då får vi veta om någon är här.
- Kan vi prata lite? - Självklart.
Jag måste hämta några saker i huset.
- Är det okej? - Det är ditt hus också.
Ska du någonstans?
- Jag sa upp mig i morse. - Får jag fråga varför?
Kyrkan vill ha en pastor som predikar traditionella kristna budskap.
- Jag är inte den personen längre. - Har du förlorat tron?
Jag har jämt sagt att folk ska låta Herren bära deras sorg.
Tänk om det jag predikar även gäller mig själv?
Det innebär bara att du lever som du lär.
Jag behöver tid att fundera.
Du borde kanske starta en egen kyrka.
Något mindre, utan all politik.
Du har ändå aldrig gillat att predika för stora publikskaror.
Ja, jag gillar den idén.
Jag kommer förbi om några timmar.
Jag vore tacksam om hon inte är där då.
Hej, jag är agent Bellamy. Jag vill prata med Jacob.
- Du är Marty, va? - Du måste vara Henrys mamma.
- Om jag kan hjälpa dig med... - Tack, men det behövs inte.
Jag har allt jag behöver här.
- Jacob leker på baksidan. - Tack.
Det känns som om vi har träffats förut.
Men det är omöjligt, eller hur?
Jag är rädd för det.
- Hur är läget, kompis? - Hej.
Jag träffade nyss din farmor.
- Kul att hon är tillbaka, va? - Ja, hon är cool.
Jag vill fråga dig om en sak.
Minns du när Caleb var här och du kände hans närvaro?
Jag tror att han är tillbaka.
- Har du känt av honom på sistone? - Nej.
- Hur kom han tillbaka? - Jag vet inte om han har det.
Tror du att alla kan komma tillbaka?
- Jag vet inte. Vad menar du? - Inget.
Andra människor då?
Andra människor som har återvänt nyligen?
- Känner du av någon annan? - Nej, bara farmor.
Okej. Tack, kompis.
Tom?
- Värst vad du jobbar tidigt. - Hej, sheriffen.
En i personalen har sjukanmält sig, så...
- Vill du ha något att dricka? - Vatten, tack.
- Jag har något att berätta. - Det behövs inte.
Det gäller din pappa. Han har kanske återvänt.
Va? Varför säger du så?
Någon bor i hans jaktstuga.
Och saker har blivit stulna från närliggande gårdar.
- Har han kontaktat dig? - Nej, men det är inte han.
Fråga mig inte hur, men jag bara vet det.
Han kommer inte tillbaka.
Okej, ursäkta att jag störde. Du, Elaine...
Vill du ta med dig en kopp kaffe?
Nej, tack.
Lunch, Jacob!
Hur gammal var farmor när hon dog?
Hon var 54 år.
Varför begravdes hon inte som jag, utan kremerades?
- Vem har berättat det? - Farmor.
- Konstigt samtalsämne. - Det tycker inte farmor.
Hon kremerades för att hon ville bli det.
Hur vill du ha det när du dör?
- Vill du ha mer soppa? - Nej.
Det är inte Toms fel. Han var ju inte otrogen mot dig.
Det vore lättare. Då hade jag rätt att vara arg.
Du är självisk.
Jag låter henne bo i mitt hus med min man. Vad mer kan jag göra?
Vara glad över att min man ska ha barn med en annan kvinna?
Jag vet att det här är en väldigt svår situation.
Men det är så Gud testar oss.
Jag vet att det är svårt och att allt känns orättvist
men det här kanske skälet till att du aldrig har kunnat få barn.
För att Gud visste att det här barnet behöver dig.
Ge inte upp ditt äktenskap än.
Carl? Carl? Lugn, det är jag.
Du borde inte smyga på folk så där.
Förlåt, jag har inte sovit så mycket på sistone.
Gå hem. Jag tar över.
Jag skulle uppskatta om du inte nämnde det här för sheriffen.
Vi brukar inte prata så ofta.
Caleb! Det är agent Bellamy.
Kom ut med händerna i luften! Caleb!
Vem är du?
Snälla, jag är sjuk. Hjälp mig.
Mamma.
Jag har sett så många foton av dig. Jag tyckte att jag har dina ögon.
De är min fars ögon.
Röntgenbilderna är tydliga. Inga tecken på tumörer.
Är verkligen allt borta?
Jag kan inte ens minnas hur livet var innan jag fick cancer.
Det verkar vara ett mönster att folk återvänder friska.
Du har verkligen lyckats göra något med ditt liv.
Det var på tiden att vi fick en doktor i familjen, även en tjej.
Jag fick samma utbildning som pojkarna.
Saker och ting var väldigt annorlunda på min tid.
Jag kunde bli sjuksköterska, men inte doktor.
Jag kunde gifta mig med en doktor.
- Är du inte gift? - Nej, men en dag kanske.
Framgångar är viktiga, men blir obetydliga om du inte har en familj.
Jag behöver dr Langston.
- Hjälp mig. - Jag har dig.
Ta honom till rum två.
Han heter Arthur Holmes. Han gömde sig i Calebs jägarstuga.
- Återvändare? - Han dog 1935.
Jag kommer inte ut!
Kom, mamma. Jag skjutsar hem dig.
Maggie är en underbar tjej.
Hon har varit så snäll mot Jacob sen han återvände.
Jag vill se fabriken.
- Det finns inget att se, mamma. - Jag vill åka dit.
LANGSTONS MÖBELFÖRETAG
Herregud.
Jag sa ju det. Det har gått väldigt många år.
Hur kunde du låta det förfalla?
Det var länge sen. Jag var förkrossad av sorg.
Först du, sen Jacob och Barbara.
Folk dör, men du kommer över det. Livet går vidare.
- Det var inte så lätt. - Du gav upp.
Det var inte viktigt längre. Det är bara tegelstenar och murbruk.
Mina prioriteringar förändrades.
Det här var vårt arv. Ditt arv.
- Vårt familjenamn! - Det var inte så jag menade.
Vet du vad vi fick uppoffra för det här?
Affärsverksamheten du gav upp, den här fabriken...
Den var en del av din familj och du lät den dö.
Jag gjorde mitt bästa.
Det vet jag att du gjorde.
Jag menade inte att bli så arg.
Jag ville bara se något bekant som jag kunde relatera till.
Skjutsa hem mig.
Nej! Nej!
Nej, nej, nej.
Rachel? Det är jag. Det är ingen fara.
Kom hit.
Det var bara en dröm. Vad drömde du?
Jag var fångad i en eldsvåda.
Det var så mycket rök och jag kunde höra folk skrika.
Jag visste att de brann och att jag skulle brinna upp.
Det är över nu. Det var bara en dröm.
Du luktar så bekant.
Jag borde gå.
- Mår du bra? - Ser jag ut att må bra?
- Var du så här sjuk innan? - Jag har aldrig varit sjuk.
- Kan jag ställa några frågor? - Okej.
Minns du hur du dog?
Det var eld, rök och sen inget mer.
Sen du återvände, har du känt som om du är tillbaka i elden?
Att du inte kan andas? Som när du dog?
Jag vet inte. Varför kom jag tillbaka?
Det finns bara elände för mig här. Varför kunde jag inte förbli död?
Jag önskar jag visste varför vissa kommer tillbaka och andra inte.
Det hjälper knappast mig.
- Jag är tillbaka, sjuk och ensam. - Du är inte ensam nu.
- Jag kan stanna hos dig. - Jag vill inte ha dig.
Jag vill ha min fru och mina barn.
Jag vill att världen ska vara som jag minns den.
- Kan du fixa det åt mig? - Jag önskar att jag kunde det.
Livet är meningslöst utan ens familj.
- Hej. - Hej.
- Hur mår han? - Han är arg, förvirrad och sjuk.
Jag fattar inte. Alla andra återvändare har varit friska.
Calebs hjärta. Min farmors cancer. Arthur är annorlunda.
Om han inte blir bättre, måste han läggas in på sjukhuset.
- Det är inte en bra idé. - Varför inte?
Jag kom inte till Arcadia för att hjälpa de återvända.
Jag ska rapportera om dem till regeringen.
- Måste du avslöja dem? - Jag vill inte.
Om en sjuk återvändare läggs in på sjukhus, kommer de att få veta det.
- Jag ska göra mitt bästa, men... - Jag förstår.
Förr eller senare kommer de be dig göra något som du inte vill göra.
Det vet du väl?
Jag har saknat dig.
Har du sovit gott?
Det finns extra filtar om du skulle frysa.
Vad gör du här, Margret?
Jag tänkte besöka mr Holmes. Går det bra?
- Känner du honom? - Nej, men jag minns honom.
Han jobbade på fabriken på den tiden din gammelfarfar levde.
Jag var bara ett barn.
- Det är läskigt att återvända. - Jag kan bara föreställa mig.
Något välbekant kan vara trösterikt
även om det bara är en gammal kvinnas minne.
Det är väldigt snällt av dig.
Jag hoppas bara jag kan lindra den stackarns lidande.
Jacob?
- Vad håller du på med, Jacob? - Jag...
- Har du dödat fåglarna? - Nej!
Ljug inte för mig! Säg mig sanningen!
Gå in och tvätta händerna.
Du skulle ju meddela mig innan du gjorde något.
- Vad menar du? - Är Holmes på sjukhuset?
- Nej, han är på sitt rum. - Nej, han är borta.
- Agent Bellamy. - Du tog honom, va?
Han var sjuk och behövde hjälp.
- Vad pratar du om? - Arthur Holmes. Du tog honom.
Vad vet du om det här? Varför är han sjuk?
Jag är inte skyldig dig några förklaringar.
Ditt jobb är att informera mig. Om han saknas, är det ditt fel.
Du måste hitta honom och sen underrätta mig.
Det borde vara din främsta prioritet.
Hejsan. Vad gör du här ute alldeles ensam?
Har din pappa berättat om när han hade sönder min favoritvas?
Den var värd en förmögenhet.
Tre generationer gammal. Det är ungefär 60 år.
Han ville ta reda på hur många mynt som fick plats i den.
- Vad gjorde du? - Straffade honom.
Han var arg på mig, men jag beundrade honom i hemlighet.
Han experimenterade och jag såg det som ett tecken på intelligens.
Din mamma älskar dig, Jacob.
Men de förstår dig inte som jag gör.
Och de förstår inte mig som du gör.
Vet du varför?
- Varför? - För att de inte är som oss.
Kom hit.
- Är du okej? - Jag mår bra.
Han berättade vad som hände. Delar av det.
- Jag skrek åt honom. - Du hade dina skäl.
Om folk tror att det är något fel på honom...
Ingen kommer att ta honom. Det kommer inte att hända.
Jag älskar honom så mycket att det ibland känns som en börda.
Det känns som att jag ska kvävas.
Det är överväldigande.
ARTHUR HOLMES
Alla prover jag tog på Arthur är borta.
Det är exakt samma sak som hände med Calebs blod.
Ingen tog honom. Han bara försvann.
- Hej, kompis. - Hej, Marty. Vad gör du här?
Jag ville bara säga god natt.
- Mamma ringde dig, va? - Nej.
Jag kom för att be dig om något.
Jag försökte fråga det tidigare.
Du vet väl, va? Att jag är en återvändare?
- Det är lugnt. - Ja.
Kom och sätt dig här.
Jag tänker be dig göra något väldigt viktigt.
Jag vill att du håller det hemligt. Okej?
Varför? Varför måste vi ha så många hemligheter?
Jag är inte redo för någon att veta det än.
Vi är verkligen annorlunda, eller hur?
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Översättning: Cecilia Lilja www.sdimedia.com